I år 1 havde Judæa været under romersk herredømme i knap 100 år.
I kejser Augustus' 7. regeringsår udgik der en befaling, -
- at alle jøder skulle lade sig skrive i mandtal i deres fødeby.
Manges vej førte til hovedstaden Jerusalem, -
- der var hjertet i deres land.
Her lå fæstningen Antonia, der var centrum for den romerske magt, -
- og det store, gyldne tempel, symbolet på urokkelig tro.
Skønt de var lydige mod kejseren, holdt de fast ved deres stolte arv.
De huskede profeternes løfte:
En dag skulle en forløser fødes, og han ville give dem friheden.
- Navn og fødeby? - Samla. Fra Joppe.
Gå videre.
- Navn og fødeby? - Josef. Fra Nazaret. Af Davids slægt.
- Og kvinden? - Hun er min hustru.
Meld jer i Betlehem.
En beretning om Kristus
Det Herrens år 26
- Hvad hedder byen her? - Nazaret.
Vi er i Jerusalem i morgen aften.
- Skal du ikke se soldaterne, Josef? - Vi har jo set romere før.
Ja, og vi får dem nok at se igen.
Hør, mit bord er ikke færdigt. Hvor er din søn?
Han vandrer rundt i bjergene.
- Han forsømmer sit arbejde. - Nej.
Da jeg påpegede det, svarede han: "Jeg må gøre min faders arbejde."
Ja, men hvorfor gør han det så ikke?
Det gør han skam også.
Legionærer, giv agt.
Velkommen, Messala. Nu har du kommandoen her.
Tak, fordi du overtager hvervet.
Som dreng drømte jeg om at få kommandoen her, Drusus.
Og nu har jeg fået den.
Giv agt!
- Jeg havde glemt, hvor varmt her er. - Var det så bare det...
Jeg boede i Jerusalem, til jeg var 14. Min far var...
Ja, jeg ved det. Han var en fremragende statholder.
Hvis man kan tale om noget sådant i dette fordømte land.
Vil du frem i verden, så påtag dig de svære opgaver.
- Jeg anmodede om denne post. - Folk her har forandret sig.
- På hvilken måde? - De udviser foragt for Rom.
- Det er der ikke noget nyt i. - De er grebet af religionsvanvid.
- De knuser vore gudebilleder. - Så straf dem dog.
Det gør vi også. Når vi kan finde dem.
- Find deres ledere. - Vi kan ikke slå ned på noget.
Der er sære kræfter i gang her. Al den snak om Messias.
Man ventede ham, da jeg var dreng.
Jødernes konge, som skal føre dem til et antiromersk paradis.
Der er galningen Johannes, som drukner folk i en flod.
Og tømrerens søn, som går og laver hokuspokus.
- Der er jo altid ballademagere. - Han er ikke som de andre.
Han siger, at Gud er i os alle.
- Hans tanker er ganske dybsindige. - Du har været her for længe.
Rejs hjem til Capri og hvil ud ved havet.
Glem alt om, at Gud bor i os alle. Kun én mand er guddommelig.
Kejseren er vred. Judæa skal gøres til en lydig provins.
- Men hvordan, Messala?
Man kan kaste folk i fængsel.
Men hvordan bekæmper man nye tanker og ideer?
En jøde vil tale med tribunen.
- Jeg formoder, han har et navn. - Han siger, han er fyrste. Ben-Hur.
Så vis ham respekt!
- Sig, at jeg kommer nu. - Javel.
Høvedsmand!
Det her var hans land, inden det blev vort.
Glem ikke det.
Javel, høje tribun.
Det var klogt gjort. Ben-Hur er Jerusalems rigeste mand.
Og overhoved for en mægtig familie. Vi var som brødre i sin tid.
Du spurgte, hvordan man bekæmper en idé.
Det skal jeg sige dig. Med en anden idé.
Jeg sagde jo, jeg ville vende tilbage.
Jeg havde opgivet håbet. Hvor er jeg glad for at se dig.
- Se bare der. - I lige måde.
Du er vendt tilbage som tribun. Jeg drak din skål, da jeg hørte det.
Lad os drikke endnu en skål.
- Hvordan har din mor og søster det? - Fint. De taler kun om dig.
- Er Tirza blevet gift? - Nej, skønt der er bejlere nok.
- Hun er jo forelsket i dig. - Jeg glæder mig til at se dem.
Jager du stadig sjakaler og løver? Eller er du for fornem til det?
- Ned med Eros. Leve Mars. - Ned med Eros. Leve Mars.
Der, hvor bjælkerne mødes.
Godt.
Nå, du kan endnu.
- Vi ligger stadig tæt. - På enhver måde.
- Det vil jeg håbe. - Jeg ved det...
Du er romer, og jeg er en jøde, hvis liv du engang reddede.
Det er det bedste, jeg nogensinde har gjort.
Juda...
Det her er en svær provins at styre. Jeg får brug for hjælp og gode råd.
- Vil du høre mit råd? - Ja.
Træk jeres legioner tilbage.
Giv os vores frihed.
Kejseren holder desværre af sit rige. Han er især glad for Judæa.
- Men Judæa er ikke glad for ham. - Ulykkelig kærlighed er nu trist.
- Her er mit kvarter. - Det er noget dystert.
Nej, strengt nøjsomt. Ægte romersk.
Jeg bliver næstkommanderende for statholder Valerius Gratus.
Han ankommer med to legioner mere.
Så taler rygterne altså sandt.
Kejseren er utilfreds med dit folk. Oprøret ulmer.
Det vil blive knust.
Men din familie har intet at frygte. Du er jo min gode ven.
- Jeg er jøde. - Du er ikke som den oprørske pøbel.
- Det er mit folk. Jeg er en af dem. - Vi lever i en romersk verden.
Du må lære at blive en del af den.
- Du har forandret dig. - Jeg har set verden. Jeg har set Rom.
Det er ikke noget tilfælde, at Rom blev verdens hersker.
- Næ, det skyldes jeres hære. - Ikke kun det.
Andre lande har stærke hære. Jeg har selv kæmpet mod dem.
Det var skæbnen, der valgte os til at civilisere verden.
Vore veje forbinder verdenshjørnerne. Vor kultur er verdens ypperste.
- Jeg tror på mit folks fremtid. - Ja, selvfølgelig.
- Og du kan hjælpe dem. - Hvordan?
Du er en respekteret aristokrat. Du er en af dit folks fyrster.
Du er rig og mægtig. Folket vil lytte til dig.
Du må fortælle dit folk, at modstand mod Rom er nytteløst.
Det kan kun medføre én ting: Dit folks udslettelse.
Jeg er modstander af vold. Jeg skal gerne tale imod det igen.
Så er vi jo enige.
Hvornår kan jeg besøge din familie?
- Vi håbede på i morgen. - Udmærket.
Lad os nu drikke en skål.
- Det er en forfærdelig vin. - Den er lavet til den romerske hær.
I er grusomme mod jeres besejrere.
Vi lever i en forrykt verden.
Men der findes dog én god ting: Gamle venners hengivenhed.
Vi må stole på hinanden, Juda. Vil du skåle på det?
Af hele mit hjerte.
Her er, som jeg husker det. Derinde legede vi soldater.
Og deroppe på taget stod vi og smed småsten efter forbipasserende.
- Vi var nogle slyngler. - Nej, I var et par gode drenge.
- Intet har forandret sig. - Bortset fra fontænen.
- Den gamle brønd tørrede altid ud. - Ja, hver eneste sommer.
En ny fontæne og en ny Tirza. Du er blevet voksen.
- Han har ikke forandret sig, vel? - Han var en dreng, da han rejste.
Nu er han en voksen mand med et stort ansvar.
Kejseren opfører store byggerier. Hør, jeg har jo noget til dig.
- Den er smuk. Er den romersk? - Nej, libysk. Jeg var der i fjor.
Et fantastisk felttog. Efter to dages kamp flygtede deres hær.
Så marcherede vi mod hovedstaden. Den var smuk, inden vi knuste den.
Nu er der kun en askehob tilbage.
- Jeg keder jer med mine historier. - Kom. Jeg vil vise dig noget.
- Mange tak for gaven. - Det smykke klæder dig.
Hvad siger du så?
Den er pragtfuld.
- En araberhingst. - Jeg har selv opdrættet den.
- Må jeg ride på den? - Ja, det er din.
Skænker du mig den?
Du er et godt menneske, Juda. Det bliver ligesom i gamle dage.
- Har du tænkt over det, jeg sagde? - Ja, jeg har talt med en del.
- De fleste var enige med mig. - Men ikke alle?
- Nej. - Hvem var uenige?
- De vrede og utålmodige. - Hvem er de?
Hvem er de, Juda?
- Vil du gøre en ven til stikker? - Der er tale om forbrydere.
- De er jo patrioter, Messala. - Patrioter?
Lad mig forklare dig noget. Noget, du måske ikke er klar over.
Kejseren holder øje med os. Han skuer mod øst.
Dette er min store chance, Juda.
Hvis jeg kan skabe ro i Judæa, vil vi begge to kunne nå vidt.
Det vil føre direkte til Rom. Måske ender jeg ved kejserens side.
Jeg mener det. Tiden er inde til det nu.
Kejseren holder øje med os. Nu gælder det om at tjene ham.
Og du skal hjælpe mig. Tjen ham.
- Du omtaler ham som en gud. - Ja. Han er den største magt på jord.
Ikke...
Ikke det.
Hjælp mig, Juda.
Jeg vil gøre alt for dig, Messala. Bortset fra at forråde mit eget folk.
Ved alle guder, Juda, hvad betyder et par jøders liv?
Jeg vil ikke hjælpe dig med at myrde dem.
Der er noget, du må forstå.
- Vi har en fortid og en fremtid. - Fremtid? I er et undertvunget folk.
I kan erobre landet og slagte folket. Men vi vil rejse os af støvet.
Du lever i fortidens myter. Salomos storhed er svundet bort.
I har ingen Josua eller David.
Du må vende blikket mod vest, Juda. Vær nu ikke en tåbe.
- Hellere tåbe end morder. - Jeg er soldat.
- Jeg advarer dig...
Rom er en hån mod Gud. Rom knuser mit folk, ja, hele verden.
Den dag Rom falder, vil der lyde et glædesråb uden lige.
Enten hjælper du mig, eller også modarbejder du mig.
Du er enten for mig eller imod mig.
Hvis det er valget, så er jeg imod dig.
Nu kommer de.
Hvor er Messala?
- Hvor er Messala? - Han er gået.
- Hvorfor? - Han kunne ikke blive.
En ny tribun har mange pligter. Lad os nu spise.
Velsignet er du, o, Herre vor Gud, som skænker os brød.
Han ville have mig til at forråde vort folk.
Juda...
- Karavanen fra Antiokia er her. - Ja, jeg har set det.
Simonides!
- Velkommen tilbage. - Herre.
- Simonides har haft gaver med. - Rav til mig og silke til Tirza.
- Og god vin til min herre. - Og glæden ved at se dig igen.
- Jeg har godt nyt fra Antiokia. - Og karavanerne fra Petra?
- De er kommet. Her er regnskabet. - Hvad med Numidia?
Deres konge har skænket os handelsretten.
Hvert år gør du mig rigere.
Men du er dog min største skat.
Mit liv tilhører huset Hur. Kun min datter betyder lige så meget
- Hun må være en ung kvinde nu. - Hun er min herres ejendom.
Du er min ven, ikke min slave.
- Ester beder om lov til at gifte sig. - Hun har min tilladelse.
- Må du få mange børnebørn. - Om det er Herrens vilje.
Ester vil gerne tale med sin herre.
Vil du gerne giftes, Ester?
Det er min fars vilje.
Din tilkommende er en heldig mand.
- Hvad hedder han? - David, søn af Mattias.
- Af hvilket hus? - Han er sin egen herre.
- Fortæl mig mere om ham. - Jeg har kun set ham én gang.
Han er købmand fra Antiokia. Han vil løskøbe Ester.
Esters frihed er min bryllupsgave.
I er gavmild, herre.
Elsker du ham?
Jeg vil lære at elske ham.
Du har min tilladelse til at gifte dig.
Lad os skåle på et lykkeligt ægteskab. Og en sikker hjemrejse til Antiokia.
- Skræmte jeg dig? - Nej.
Hvad tænkte du på?
Jeg tog afsked med byen.
Og med huset her.
Du har ikke været her så ofte. Hvad kan du huske herfra?
Min far tog mig nu og da med hertil, da jeg var lille.
Jeg har altid været lykkelig her.
Bortset fra én gang...
- Du og den romerske dreng... - Messala.
I havde været på jagt. Og du blev bragt såret hjem.
Jeg rørte ved dit ansigt.
Og jeg bad Gud om, at han ikke måtte lade dig dø.
Jeg kan næsten høre dig sige det. Lige så blidt som du sagde det nu.
- Ja, herre. - Herre? Jeg har givet dig din frihed.
Jeg har aldrig følt mig som træl.
Og nu...
føler jeg mig knap nok fri.
Hvis kong Salomo i sin tid fandt en trælpige smuk, -
- kunne han udpege hende og få hende ført til sig.
Det var tider.
Det var andre tider.
Og det er længe siden.
Hvis du ikke var en andens brud, ville jeg kysse dig farvel.
Hvis jeg ikke var en andens brud, behøvede vi ikke at sige farvel.
Din slavering.
Lad os bytte.
Du får din frihed, og jeg får din ring.
Vil du gå med den?
Indtil du finder den kvinde, du vil giftes med?
Indtil da.
I nyder gudernes gunst, Gratus. Modtag embedets laurbærkrans.
Tak, tribun.
- Der kommer heller ikke nogen.
Jerusalems velkomst bliver ikke varm, men jeg lover, at den bliver fredelig.
Lad os fortsætte.
Der er Messala.
Han så dig, Juda.
Den nye statholder.
Luk op, i kejserens navn.
Hvad er der dog sket, Juda?
- Jeg stod bare og... - En tagsten ramte statholderen.
- De vil ikke tro hende. - Du siger ikke noget, Tirza.
Luk porten op.
Lad mig tale med dem.
- Lad mig forklare... - Grib kvinderne.
Det var jo et uheld.
Lad mig dog forklare. Det var jo et uheld.
- Det var ham der. - Det var et uheld.
- Et uheld? - En af tagstenene var løs.
- Af sted med dem! - Nej, lad dem være.
Messala.
Du må sige til dem, at de tager fejl. En af tagstenene var løs.
Det var et uheld.
Lad dog dem slippe.
- Slip tjenestefolkene fri. - Lad dem gå.
- Følg med. - Hvorhen?
Til Tyrus.
Tyrus?
Jeg er jo ikke blevet dømt.
Skal jeg sendes i døden uden dom? Anklagerne er jo falske.
- Hvor er min mor og min søster? - Bind hans hænder.
- Sig mig dog, om de lever. - Jeg kan intet sige.
Videre!
Fang ham.
Derinde.
Til højre.
- Vent. - Send dem bort.
Gå!
Luk døren.
Hvor er min mor og min søster?
Hvor er de?
Inden for disse mure.
Statholderen overlever. Så de bliver ikke dødsdømt.
Men de bliver straffet.
Er det virkelig muligt...
Er det virkelig muligt, at du kan gøre det mod os?
Mod dine venner?
Slip dem fri. Du må da slippe dem fri.
- Jeg ville ikke myrde statholderen. - Nej, det ved jeg.
Ved du det?
- Så er du jo ond. - Nej, Juda.
Jeg bad om din hjælp. Og nu får jeg den.
Ved at statuere et eksempel med dig afskrækker jeg folk fra at gøre oprør.
Ved skånselsløst at straffe en ven får jeg folk til at frygte mig.
Men ikke min familie. Lad dog dem slippe.
- Jeg bønfalder dig, Messala. - Bønfalder!
Bønfaldt jeg ikke dig?
Du har selv valgt dette her.
Hvis du slår mig ihjel, bliver din mor og søster korsfæstet.
Slå mig bare ihjel, Juda.
Må Gud give mig hævn. Vent, til jeg vender tilbage.
Vender tilbage?
Væk med ham.
Tribunen vil tale med jer nu.
- Jeg er forvalter hos familien Hur. - Jeg kan godt huske dig.
Min datter Ester og jeg har hørt, hvad der er sket.
- Juda er uskyldig. I kender ham jo. - Ja, bedre end dig.
Så ved I vel, at anklagen er ubegrundet?
Fangerne er blevet dømt.
Anklagen er falsk. Juda ville ikke myrde statholderen.
Inderst inde må I da vide, at han aldrig ville gøre noget sådant.
Drusus.
Tilbagehold denne mand, så vi kan forhøre ham.
Vand til soldaterne.
- Vand... - Væk fra den brønd.
Vand til hestene.
Først soldaterne.
Her.
Vent.
Ingen vand til ham.
Åh, Gud, hjælp mig...
Du der. Jeg sagde, han ikke skulle have vand.
Op at stå, alle sammen.
Du der, ind på række.
Fremad, I køtere!
Konsulens chalup nærmer sig. Gør klar til at hæve årerne.
Hæv årerne!
Årer ned!
Den nye admiral. Quintus Arrius.
- Hvor mange roere? - 200.
- Og afløsninger? - Vi udskifter 30 hver time.
- Denne mand er syg. Udskift ham. - Javel.
- Har I haft problemer med ham? - Han er opsætsig.
Det skal snart høre op.
Hvor længe har du gjort tjeneste?
- Nummer 41. - I morgen er det en måned her.
Du fører nøje regnskab. Og før dette skib?
- Tre år på andre skibe. - Tre år?
Du har viljen til at gøre modstand, men fornuft nok til at lade være.
Dine øjne er fulde af had, 41. Det er godt.
Had holder folk i live. Det giver styrke.
Hør efter.
I er alle dødsdømte. Vi holder jer i live, for at I kan arbejde her.
Så ro til. Og overlev.
- Skibet er rede, konsul. - Fat årerne.
Fat årerne.
En flåde af makedoniske galejer har plyndret romerske handelsskibe.
Kejseren har givet os det ærefulde hverv at opsøge dem og knuse dem.
Kamptempo.
Angrebstempo.
Vædringstempo.
Hvil.
- Hvad laver du her? - Jeg fik besked på at melde mig.
Det havde jeg glemt.
Du kunne have slået mig ihjel. Hvorfor gjorde du det ikke?
- Jeg er ikke parat til at dø. - Hvad skulle redde dig fra døden?
Mine fædres Gud.
Din Gud har ikke større magt end de billedstøtter, jeg beder til.
Vore guder hjælper os ikke.
Men jeg kan hjælpe dig. Har det nogen interesse, 41?
Det kan jeg jo se.
Jeg bruger min fritid på at oplære gladiatorer.
Jeg ejer Roms bedste gladiatorer. Vil du gerne være en af dem?
- Og dø som jeres slave? - Det er bedre end at sidde lænket.
- Jeg vil ikke forblive her. - Ikke det?
Hvad ville du gøre, hvis det lykkedes dig at flygte?
Man dømte min mor og min søster, skønt de var uskyldige.
- Du siger ikke, du var uskyldig. - Ville det hjælpe at gentage det?
Tænk over mit tilbud. Så længe vi sejrer, kan du ikke flygte.
Lænket til din åre.
Gud lod mig ikke overleve i tre år for at lade mig drukne ved min åre.
Det var dog en stædig tro, du har. Du tror stadig, at livet har mening.
Et fornuftigt menneske ville for længst have mistet troen.
Hvad fik jer til at miste troen?
Tilbage til din åre, 41.
Fjenden er i sigte, høje konsul.
Gør klar til kamp.
Alle mand på posterne.
Årer i hvilestilling.
Lænk roerne fast.
Vagt.
Sæt 41 fri.
Jeg vil ikke dø!
- Hvorfor gjorde han det, 41? - Det ved jeg ikke.
Jeg er før blevet hjulpet af én uden at forstå hvorfor.
Almindeligt tempo.
Sæt ild på nummer et.
Fyr!
Træk årerne ind.
Venstre årer op. Træk ind.
Læg til højre.
Årer ind.
Fyr!
Rorgænger, læg an til vædring. Vædringstempo.
Fjendtligt skib på vædringskurs.
Vi bliver vædret!
Hvorfor reddede du mig?
Hvorfor lod du min lænke løse?
Hvad hedder du, 41?
Juda Ben-Hur.
Lad mig dø.
Vi holder jer i live, for at I kan arbejde her.
Er det et firkantet sejl?
Det er svært at se.
Lad os håbe, det er fjenden.
Det bliver min død. Og du bliver fri.
Det er et romersk sejl.
Velkommen, høje konsul. Vi havde opgivet at finde jer.
Vand.
- Er flåden gået tabt? - Kun fem galejer.
- Og slaget? - Vi vandt. Sejren er jeres.
- Vandt vi? - Ja.
Gud har reddet ikke alene dig, men også den romerske flåde.
Hil, Arrius.
Du har befriet havene for en stor fare, Quintus Arrius.
Du har vundet denne sejrsstav med ære.
- Hvem er din ledsager? - Den mand, der reddede mit liv.
Er det alt, hvad du ved om ham?
Nej. Han blev uskyldig dømt for et attentat på statholderen i Judæa.
Besynderlig mand.
Han vil myrde min statholder, men redder min konsuls liv.
Lad os tale om ham i morgen.
Han var en mægtig mand i sit land.
Men et angreb på en statholder er et angreb på det romerske folk.
Han har ikke villet angribe nogen.
Lad os tale ud, høje konsul.
Lad os være barmhjertige.
Som belønning for din store sejr...
skal han ikke være galejslave mere. Han er nu din slave.
Det er senatets og folkets vilje.
For nylig vendte jeg hjem med en mand, der havde reddet mit liv.
Han er Roms bedste vognkusk.
Fem gange har han kørt mine heste til sejr.
For mig er han som den søn, jeg mistede.
Jeg føler atter stoltheden over en god søns bedrifter.
Vi er knyttet sammen af et stærkt bånd.
Adoptionen er nu blevet anerkendt.
Unge Arrius er nu min retmæssige arving.
Min fædrene ring skulle være gået til min søn.
Nu er den din.
Det er en besynderlig skæbne, der har givet mig et nyt hjem...
og en ny far.
Skæbnen har ført mig hertil og kan føre mig bort igen.
Men hvor jeg end er, vil jeg bære denne ring som en ægte søn.
I taknemlighed, kærlighed og ære.
Pontius Pilatus, min ven, hils på min søn Arrius.
- Før i tiden vandt mine heste altid. - Det er prægtige og hurtige dyr.
Du stammer jo fra Judæa.
- Jeg hører, at klimaet er ulideligt. - Ikke for judæere.
- Jeg skal være statholder. - I Judæa?
Jeg bad om Alexandria, men der er brug for mig i ørkenen.
- Ned til skorpionerne og profeterne. - Glem Judæa her i aften.
Geder og Jehova.
Du rejser fra os.
Jeg er nødt til det.
Jeg kan ikke hindre dig i det.
Det har altid været i dine tanker. Jeg har kunnet se din smerte.
Men jeg vil råde dig til at vente.
Pontius Pilatus skal afløse Gratus.
- Hvornår? - Meget snart.
Det er til vores fordel.
Det kan alt sammen være lige meget, hvis jeg kommer for sent.
Den tanke har pint mig i al den tid.
Får vi dig at se i Rom igen?
Du har givet mig et nyt liv her.
Det vil jeg aldrig glemme.
Guderne viser ikke stor interesse for en gammel mands forhåbninger.
De gør, som de vil.
Tilgiv mig.
Du er fremmed her. Er du monstro fra Nazaret?
- Hvorfor spørger du? - Jeg troede...
at du måske var den...
At du var den, som jeg søger.
Han må være på din alder.
Hvem?
Når jeg finder ham, vil jeg være klar over det.
Jeg er Balthazar fra Alexandria. Jeg er gæst hos sheik llderim.
Nej, ikke pisken!
Der er min vært.
Tåbe, du forstår dig ikke på heste. Hvis du pisker dem igen, flår jeg dig.
Tag svinget forsigtigt, og lad dem så strække ud.
Husk, hvad jeg har sagt.
Prægtige heste.
Lad dem så strække ud.
Han klarer ikke svinget.
Jeg myrder ham!
Lad mig få tømmerne.
Du skal ikke behandle mine heste som dyr.
Du burde drive geder i stedet. Forsvind!
- Så du, hvad der skete? - Den fremmede her forudsagde det.
- Hestene går ikke i spand. - Ikke det?
- Den yderste holdt tempoet. - Antares?
Den langsomme?
Den burde løbe inderst, så den kan lede spandet i svingene.
- Hvor har du den viden fra? - Cirkus i Rom.
Har du kørt i det store cirkus?
- Kan du få dem til at løbe som en? - Nej, jeg er på vej til Jerusalem.
Karavanen drager ikke videre i dag, så vi har tid til at spise og tale.
Kom ind i mit telt og lad mig høre om dine løb i Rom.
Intet andet dyr har i den grad bevaret skabelsens uskyld.
I morgen sætter jeg Antares inderst.
Gør åget kortere, så klarer de svingene lettere.
Du er jøde og har dog kørt i cirkus i Rom.
Ja, ved skæbnens underfundighed.
Vi kunne have udrettet mirakler, men hvis du skal videre...
- Min rejse kan ikke opsættes. - Men måske kan du vende tilbage.
- Tag blot dine koner med. - Jeg har ingen.
- Ingen koner? Jeg har 6... Nej, 7. - Jeg har nu talt 8.
Og han har flere derhjemme.
- Det er godt at have mange koner. - En dag vil jeg finde mig en.
Én gud, det kan jeg forstå. Men én kone... Det er uciviliseret.
Det er ikke ædelt.
- Smagte maden dig ikke? - Jo, sandelig.
Tak.
Køb dig nogle koner, min ven.
Nu må jeg sige godnat til mine skønheder.
Når det er sengetid, venter de og ser, hvem jeg først vil favne.
- Så må jeg hellere gå. - Nej, bliv og se dem.
Kom blot, mine børn.
Fremmede gør dem sky.
Kom. Vær ikke bange.
Sådan, børn.
De nedstammer fra faraonernes heste, og de er opkaldt efter stjernerne.
Du er den langsomste, Antares. Men du er udholdende.
Ja, jeg elsker også dig. Min kære Antares.
Verden er god mod os, Rigel. Min kære Rigel.
Ja, du er søvnig.
Dagens dont er overstået.
Du skal snart få lov at sove.
Godnat, mine kære.
Jeg har ikke glemt dig, Aldebaran. Du er den hurtigste af jer.
- Så prægtige dyr har de ikke i Rom. - Du skulle se deres mor, Mira.
Mit folk kan slet ikke undvære hende.
De har allerede tillid til dig.
Det er blevet sent, Antares og Rigel.
Nu skal I sove, Altair og Aldebaran. I skal være stærke og hurtige.
I Jerusalem skal de dyste med mesterens firspand.
- Messala og hans sorte djævle. - Messala? I cirkus?
- Kender du ham? - Ja.
Men du bryder dig ikke om ham?
Mit folk har bedt om en kører, der kan besejre Messala.
Du kunne knække den hovne romer. Du har jo set mine heste.
Hvis de fik en kærlig kører, ville de flyve af sted som vinden.
- Det går ikke. - Det var en skam.
Du kunne ydmyge den store tribun, mens hele det undertrykte folk så til.
- Tænk bare. Ydmyget af en jøde. - Men jeg...
Jeg ved godt, at det ikke går. Men tanken er da pragtfuld.
- Er det ikke det, du ønsker? - Jeg ordner det på min egen måde.
Du vil slå ham ihjel, ikke?
Jeg kan se det i dine øjne.
Men uanset hvad han har gjort, har du ikke ret til at slå ham ihjel.
- Han skal nok få sin straf. - Jeg tror ikke på mirakler.
Livet er et mirakel. Lad du Gud om at være dommer.
Du tror ikke på mirakler.
Men Gud lod en stjerne føre mig til et spædbarn i en krybbe i Betlehem.
Gud levede i det barn.
Nu er han voksen og parat til at begynde sit virke.
Jeg er kommet for at være rede, når han viser sig iblandt os.
Han er nær nu. Han så solen gå ned ligesom os.
Måske står han i en døråbning et sted.
Købmand eller fisker.
Men han lever. Og det vil præge vort liv fra nu af.
Der er mange veje tilbage til Gud. Jeg håber ikke, din bliver for svær.
Nu er jeg træt.
Ikke alle er så gode som Balthazar, så vi må holde vore sværd skarpe.
Og vore hensigter reelle. Jeg må drage videre.
Lige en sidste ting. Der hersker ingen lov i arenaen.
Mange bliver slået ihjel der.
Jeg håber, vi ses igen.
Ester?
Det er Juda.
Juda...
Du lever!
Hvad laver du her? Hvad er der sket?
Nu er jeg her.
Jeg er hos dig.
Hvor er din far?
De fængslede og torterede ham, den dag du blev ført bort.
Da de var sikre på, at han intet vidste, slap de ham fri.
- Vi har skjult os her lige siden. - Tog I ikke tilbage til Antiokia?
Nej, romerne tog alt. Vi havde intet at vende tilbage til.
Ester...
Hvor er min mor og min søster?
Ester?
Lad mig varsko ham.
Far...
Der er sket noget vidunderligt.
Juda Ben-Hur lever.
Han er vendt hjem. Han er her.
Juda!
Juda Ben-Hur.
Min kære gamle ven.
Lad mig se dig rigtigt.
Så er det altså sandt. Pris Gud for hans store nåde.
Hvor er de?
Vi har ikke hørt noget til dem siden den forfærdelige dag.
- Din trofasthed har kostet dig dyrt. - Hav ikke ondt af mig.
Jeg er en større mand i dag.
Der er Malech, min bedre halvdel. Vi mødte hinanden i fangehullet.
Vi blev løsladt samme dag. Malluch var stum, og jeg var lam.
Jeg er hans tunge, og han mine ben. Tilsammen udgør vi en stor mand.
Gamle ven...
Hun opgav aldrig håbet om, at du skulle vende tilbage.
Men jeg troede det ikke.
Jeg ved, du er opsat på at redde din familie.
Men hvis det ikke er muligt, er det godt, der er andre muligheder.
En stor del af din formue er gemt. Jeg røbede ikke, hvor den var.
Med den kan vi atter vinde magt og sprede død blandt romerne.
- Det er ikke det, jeg søger. - De er døde, Juda.
Ingen overlever fire år i fangehullet.
- På galejerne er levetiden kun ét år. - Det er sandt.
Juda Ben-Hur!
Du er vendt tilbage til os. Hvor ville jeg dog gerne le igen.
Lad os le. Der skal atter være glæde i dette hus.
Vi skal feste blandt støv og spindelvæv.
Lad mig tage ham.
Her har vi stået før.
- Det er længe siden. - Fire år.
Men det synes, som var det i går.
Jeg sagde:
"Hvis du ikke var en andens brud, ville jeg kysse dig farvel."
"Hvis jeg ikke var en andens brud, behøvede vi ikke at sige farvel."
Jeg er ikke en andens brud mere.
Hvorfor har du ikke giftet dig?
Far havde brug for min hjælp.
Og...
Jeg bærer den stadig.
Jeg lovede at bære den, indtil jeg fandt mig en brud.
Den er blevet en del af min hånd.
- Ved Messala, at du er her? - Han skal have det at vide.
Han må vide, hvor de er.
Men hvis du nu erfarer...
- Hvis Messala siger, at de... - Så vil han ønske, de var i live.
Jeg har set, hvad hadet kan gøre.
Min far ædes op af sit had.
Men jeg har hørt om en ung rabbiner, som siger, at tilgivelse er større.
Og at kærlighed er stærkere end had. Det tror jeg på.
Du må leve, Juda. Hold dig væk fra Messala.
Jeg kan ikke gemme følelserne bort.
Det kan jeg ikke.
Den tagsten, der faldt dengang, hænger stadig i luften.
Men denne gang bliver du slået ihjel.
- En gave fra Quintus Arrius. - Er konsulen her?
- Det er Quintus Arrius den yngre. - Vis ham ind.
- Har konsulen en søn? - Ja, han er mesterkører.
Hvorfor kommer han med gaver?
- Måske vil han dyste med dig. - Se engang.
- Fantastisk. - Og så fra en mand, jeg ikke kender.
Der tager du fejl, Messala.
Juda!
Ved hvilken magi har du fået en konsuls navn?
Du dømte mig til galejerne.
Jeg reddede konsulens liv.
Kender du hans segl?
Nu er jeg vendt tilbage, som jeg svor, at jeg ville.
Det er en uhyre passende gave. Skal jeg bruge den på mig selv?
Hvad er der blevet af min mor og min søster?
- Jeg fører ikke bog over fangerne. - Find dem, Messala!
Giv mig dem tilbage, så skal jeg glemme, hvad jeg svor.
- Jeg må have statholderens accept. - Så få den!
Jeg kommer tilbage i morgen. Skuf mig nu ikke, Messala.
- Hvad blev der af dem? - Kan de have overlevet i fem år?
- Find ud af det, Drusus. - Og hvis de er døde?
Så er de døde!
- Miriam, hustru. Tirza, datter. - Ja. Lever de endnu?
Kælderen i østre fløj. Fangevogteren der må vide det.
Vand...
Luk mig ud...
- Hvornår har du sidst set dem? - Aldrig. Jeg har været her i tre år.
Men de lever endnu.
Maden forsvinder.
Spedalske...
Vi må straks føre dem uden for byen og brænde cellen af.
Er her nogen?
Her er jo nogen.
Hvem er I?
Kom ikke nærmere.
Hvem er I?
Ester?
- Det er Miriam. - Miriam?
Bliv, hvor du er.
I er vendt tilbage!
Bliv, hvor du er.
Vi er spedalske.
Ester...
Tirza!
Lever Juda?
Ja, han lever. Han er her.
Hvor?
Han leder efter jer. Jeg må fortælle ham det.
Nej! Fortæl det ikke til nogen.
Vi vender ikke tilbage.
- Men Juda må have det at vide. - Nej.
Jeg beder dig...
Jeg så ikke hans ansigt.
Har han forandret sig?
Nej, slet ikke. Han...
Han har ikke forandret sig.
Du elsker ham jo, Ester.
Sværg ved din kærlighed til ham, -
- at du aldrig vil røbe, at du har set os.
Får han det aldrig at vide?
Lad ham huske os, sådan som vi var. Lov mig det.
Jeg har intet andet at håbe på.
Kun dette.
Jeg lover det.
Så er jeg tilfreds.
Vent!
- Messala skal nok finde dem. - Jeg beder til, han vil løslade dem.
Det gør han. Han har sit liv kært.
Han kan ikke sætte dem fri.
Hvad mener du?
Jeg har set dem.
Hvornår?
De var døde.
Hvornår?
I fængslet.
Hvorfor har du ikke sagt det?
Jeg kunne ikke. Heller ikke til far.
Jeg tænkte, at hvis du så Messala... Din søgen er forbi nu, Juda.
- Det er forbi. - Forbi?
Glem alt om Messala. Vend tilbage til Rom.
PAUSE
Mine herrer befalingsmænd.
I tapre forsvarere af Roms imperium, må jeg træde nærmere?
Hvilken uventet ære, sheik.
I er meget venlig, ædle tribun.
I spørger jo nok jer selv, hvad jeg vil her.
Som I ved, er jeg inkarneret spiller.
Jeg lader mine hvide heste stille op mod tribunens ubesejrede sorte.
- Jeg vil spille på mine egne heste. - Ubegrænset indsats?
- Jeg vil godt vædde. - Hvad er oddsene?
Vent, mine herrer, ædle beskyttere. Tillader I, at jeg sætter mig?
- Sid ned. Hvad er indsatsen? - Byd araberen en stol.
Mange tak.
- Tusinde dinarer. - To tusinde.
Vær ikke utålmodige. Der er tid nok.
Lad os tale om odds.
Tribunen har jo vundet ofte. Hvad siger I, mine herrer?
To til en.
Ædle romere, I verdensherrer, hvad er der blevet af jeres vovemod?
Jeg kan få bedre odds ude på gaden.
- Tre til en. - Lad os nu være rimelige
På fire år har tribunen vundet fire sejre.
Vi ved, du har gode heste, men hvem er din kører?
Sagde jeg ikke det? Det er fyrst Hur.
- Juda Ben-Hur. - Fyrst Hur.
- Han blev jo sendt til galejerne. - Han er vendt tilbage.
Den guddommelige Tiberius er nådig.
Tør ingen satse på tribunens sejr over en jødisk galejslave?
Jeg skulle nok ikke være kommet.
Og I, tribun, vil I give mig fire til en?
- Ja. - Godt, Messala.
Fire til en. Det er forskellen på en romer og en jøde.
Eller en araber.
Det var tapre ord.
Lad os nu tale om væddemålet. Jeg vil sætte...
Tusind talenter.
- Tusind talenter? - Netop.
Men hvis det er for meget...
- Tusind talenter er i orden. - Godt.
Vær god ved dem. Det har de fortjent.
Bare mennesker var lige så gode som jer.
Husk det nu, Altair. Det gælder ni omgange.
Aldebaran...
Hørte du det, Rigel? Ni liv.
Du skal ikke vinde løbet i første omgang.
Det er sidste omgang, der tæller.
Du kan ikke vinde alene. Vent på de andre.
Klippefaste Antares. Du er vores anker.
- De elsker dig, som de elsker mig. - Jeg tilhører familien nu.
Hvil jer. I morgen drager vi ad staden til.
Hvis den nye statholder ser dig besejre Messala, vil Rom høre det.
- Er Pilatus her? - Ja, han er parat til at plage os.
Men du vil vise, hvad vi duer til.
Jeg ved blot, at jeg vil besejre Messala.
Tilgiv mig min hævntørst, Gud. Men jeg har truffet min beslutning.
Jeg overgiver mit liv i dine hænder. Gør med mig, som det behager dig.
Davidsstjernen vil skinne for dit folk og mit folk.
Og den vil blænde Roms øjne.
De er parate.
Nummer fem? Hvor er nummer fem?
Så er dagen oprunden, Juda. Nu er det dig eller mig.
Ja, dagen er kommet.
Juda!
Han kører i en græsk stridsvogn.
Lad ham ikke komme tæt på, Juda.
Hil, Jupiter. Skænk mig sejr.
Hold jeres pladser.
Pas dog på, dit fjols.
Borgere, i kejser Tiberius' navn byder jeg velkommen til dette løb.
Vi afholder løbet til hans og Roms ære.
Det Rom, som I alle sammen hører til.
Lad os hædre dem, der skal dyste her. De er kommet fra Alexandria.
Messina. Kartago.
Cypern. Rom. Korint.
Athen. Frygien. Og Judæa.
Vinderen får en sejrskrone. Lad løbet begynde.
Hil, Cæsar.
Løb, mine børn.
Det romerske svin!
Rolig, Antares. Nu.
Honnør.
En storslået sejr. Du er folkets gud.
For en stund. Lad os tilbede dig.
Hermed kroner jeg deres gud.
Jeg bringer bud til dig fra Rom.
Må du få et langt liv, Arrius, og have fornuft til at leve det.
- Vi kan ikke vente, tribun. - Han kommer...
- Vi kan ikke vente længere. - Han kommer.
Han kommer. Jeg har sendt bud efter ham.
Hvis vi skal redde dit liv, må vi gå i gang straks.
I må ikke hakke mine ben af, før jeg har talt med ham.
Jeg vil ikke møde ham som krøbling.
Jeg sagde det jo, Drusus. Der har vi ham.
Din sejr er total, Juda.
Løbet er vundet. Og fjenden er knust.
Jeg ser ingen fjende.
Et usselt dyrs sønderknuste krop?
Der er stadig nok af mig, som du kan hade.
Lad mig hjælpe dig...
Du tror, at din mor og søster er døde.
Og at løbet er forbi.
Men det er ikke forbi, Juda. De er ikke døde.
Hvor er de?
Søg efter dem...
i de spedalskes dal.
Hvis du da kan genkende dem.
Det fortsætter, Juda.
Løbet...
- Kan man komme derned? - Er du forrykt? Hold dig væk.
Min gode mand.
Jeg leder efter to kvinder. Mor og datter.
Der er mange kvinder her.
De er af Hur-slægten.
Her har vi ingen navne.
Er det til dem?
- Hvorfor sagde du, at de var døde? - Det bad de mig om.
- Må jeg ikke se dem? - Nu kommer de.
Vis dem dog den kærlighed. Lad være med at se på dem.
Har Juda det godt? Er han lykkelig?
Ja, han har det godt.
Han har det godt, Miriam.
Gud være med dig.
De er væk.
Gå nu tilbage.
Tilbage til hvad?
Deres eneste glæde er troen på, at du husker dem, som de var.
Og at du lever dit eget liv.
- Glem det, du har set her. - Glem det?
De er jo som levende døde. Hvor kunne du lade dem ende her?
- Jeg må tale med dem. - Nej, Juda.
Tænk dig om, Juda. Det vil knuse dem at se dig her.
Juda!
Jeg har fundet ham. Drengen er blevet mand.
Han er Guds søn.
- Løftet er opfyldt. - Du har fundet lykken, Balthazar.
Gud har givet mig svar.
Kom dog med.
Da romerne førte mig til galejerne, var jeg ved at dø af tørst.
En mand gav mig vand. Og det reddede mit liv.
- Jeg burde have spyttet det ud. - Nej.
- Jeg tørster stadig. - Kom og lyt.
Jeg har et opgør med Rom.
Du søger din egen død.
Farvel, Juda.
- I har sendt bud efter mig. - Jeg har glædeligt nyt fra din far.
- Jeg ærer ham. - Du er blevet romersk statsborger.
Har du intet at sige til det?
Jeg kommer fra den stenede dal, hvor min mor og søster holder til.
Det er Roms skyld, at de er blevet spedalske uden håb.
- Der er begået en stor uret. - De er mit kød og blod.
- Rom har mærket os. - Messala har fået sin straf.
Jeg kendte Messala, før Rom fordærvede ham.
Rom knuste både Messala og min familie.
Hvor der er storhed, stor magt eller store følelser, -
- er fejltrinene også store. Men vi lærer af vore fejl.
Og nu tilbyder Rom dig en storslået fremtid.
- Der er andre røster. - Arrius venter dig i Rom.
Han ville sige, som jeg nu gør, -
- at du ikke skal korsfæste dig selv på gammelt had og tåbelig loyalitet.
Fuldkommen frihed findes ikke. Den modne mand kender sin verden.
Og verden af i dag er Rom.
Det er din verden, Arrius.
Jeg hedder Juda Ben-Hur.
Jeg kom her i venskabets ånd.
Men når jeg træder op ad trappen, bliver jeg Cæsars forlængede arm.
Jeg vil knuse ethvert oprør.
Alt for mange små mænd forsøger at true Roms magt.
Du er dette folks helt. De betragter dig som en guddom.
Hvis du bliver her, får du del i tragedien.
Det har jeg allerede.
Giv den tilbage til Arrius.
Jeg sætter ham for højt til at bære den længere.
Selv ikke for Arrius' skyld vil jeg kunne beskytte dig her.
Du udgør for stor en trussel.
Forlad Judæa.
Nu er du advaret.
Juda!
Jeg frygtede, du aldrig vendte hjem. Der kunne være sket dig så meget.
Men nu er du her igen.
Din far venter på mig.
Hvor er han?
Hvad har du i sinde?
Hvil dig nu, Juda. Lad dit sind få fred et par timer.
Kærlighed og fred.
Tror du ikke, jeg længes efter det? Men hvor finder man det?
- Hvis du havde hørt nazaræeren... - Det sagde Balthazar også.
Hans stemme var lavmælt, men indtrængende.
Det var mere end en stemme. Han er mere end et menneske.
"Salige er de barmhjertige, thi dem skal der vises barmhjertighed."
"Salige er de, som stifter fred, thi de skal kaldes Guds børn."
Guds børn?
Ude i den dødens dal?
Hver eneste mand i Judæa er uren, indtil vi har vasket tyranniet bort.
- Vi må vaske landet rent. - I blod?
Ja, i blod.
Blod avler blod, som hunde avler hunde.
Død vil føre mere død med sig, som gribbe avler gribbe.
Men den stemme, jeg hørte, sagde: "Elsk jeres fjender."
"Gør godt mod dem, der hader jer."
- Kommende slægter må lide. - Som du nu gør, at vi må lide.
Skal vi da intet have tilfælles? End ikke kærlighed?
Jeg kan ikke leve uden dig i mit hjerte.
Men jeg ved...
at alt, hvad jeg gør, vil volde dig sorg og smerte.
Du må glemme din kærlighed til mig.
Det var Juda Ben-Hur, jeg elskede. Hvad er der blevet af ham?
Du er blevet som dem, du ville knuse. Du gengælder ondt med ondt.
Du er blevet som Messala.
Jeg har mistet dig, Juda.
Ikke nærmere.
- Hvad laver du her? - Jeg har ventet på jer hele natten.
Hvad er der sket? Hvor er Tirza?
Bare læg maden.
Jeg kommer nærmere. Vær ikke bange.
Jeg har hørt nazaræeren igen. Guds ord er i alt, hvad han siger.
- Kom ikke nærmere. - Hans hånd er udrakt mod os.
Han er på vej til Jerusalem. Vi kan finde ham der.
Tirza ligger for døden.
Bare lad maden ligge.
Det er Juda!
- Hvorfor fortalte du ham det? - Ja, Juda!
- Kom ikke nærmere. - Mor.
Vent, mor.
- Lad mig dog tale med dig. - Kom ikke nærmere.
Nej, Juda, min søn...
- Lad mig tale med Tirza. - Tirza ligger for døden.
Hvis de kan møde Jesus fra Nazaret, vil de vide, at livet er evigt.
Man behøver ikke frygte døden, hvis man bare har tro.
Jeg vil føre dem til ham.
Nej, min søn...
Hvor er Tirza?
Nej, Juda.
Lad være med at gå hen til hende.
- Jeg er bange. - Det er der ingen grund til.
Verden er mere end det, vi kender til.
Nej, lad være, Juda...
Giv en skærv til den blinde.
- Hvorfor ligger gaderne øde hen? - Alle er henne til domfældelsen.
- Hvem skal dømmes? - Den unge rabbiner fra Nazaret.
Det kan ikke passe.
- Hvad har han gjort? - Intet, så vidt jeg ved.
Hjælp en blind.
Se der! Spedalske!
Væk med jer!
Spedalske!
Hvordan kan det ske?
Jeg kender den mand.
Vil ingen da hjælpe ham?
Vis ham nåde.
Trods smerten virker han fredfyldt.
Pas på dem, Ester.
- Lad os vende om. - Tænk, at I skulle opleve dette.
Jeg havde håbet...
Det er ikke din skyld, Ester.
Hil dig, jødekonge.
Det var, hvad du fik ud af din søgen.
Han gav mig vand og indgød mig livsmod.
Hvorfor skal det gå ham således?
Han har påtaget sig vores synder.
Det var derfor, han blev født...
i den stald, hvor jeg så ham i sin tid.
Derfor kom han til verden.
For at dø på denne måde?
Det er begyndelsen.
Jeg har levet for længe.
Det var, som han bar verdens smerte i sit kors.
Det var så frygteligt, men dog føler jeg ingen frygt mere.
Det trækker op.
- Hvilket forunderligt mørke. - Og dog er det stadig dag.
Hans liv er forbi.
Hvad er det?
Den forfærdelige smerte...
Jeg kan også mærke den.
Miriam!
Jeg troede, at...
Se din hånd!
Tirza!
Jeg så, da han døde.
Han sagde: "Fader! Tilgiv dem; thi de ved ikke, hvad de gør."
- Selv da... - Ja.
Hans stemme borttog sværdet fra min hånd.
Danish Subtitles Adapted by Tilrettelæggelse: SDI Media Group